Не пізніше травня гаряча фаза конфлікту остаточно припиниться. Секретних даних на руках автор не має, але фахівці з американських виборів називають травень оптимальним моментом, коли зовнішньополітичні успіхи США можливо максимально конвертувати в добрий результат на листопадових проміжних виборах. Україні, Євросоюзу та Естонії доведеться вирішувати складні проблеми зміненого світу. Хочеться сподіватися, що сторони виконуватимуть підписані після закінчення домовленості. Але найважливіше зрозуміти, що необхідно, щоб більше не створювався ґрунт для масштабної війни в Європі.
Чи чекати дива від вищого керівництва країни?
Незалежно від конкретного змісту мирного договору кожна сторона вважатиме свої цілі досягнутими, а лідери себе – переможцями. Чи дотримуватимуться угоди – окреме питання. Президент Зеленський протягом свого президентства не був успішний у виконанні домовленостей «Мінськ-2», хоча мав повний контроль над парламентом і підтримку суспільства.
Атакували його у цьому питанні лише з боку опозиції та нечисленних, але активних героїв 2014 року. Навіть за тих невеликих проблем він не зробив того, що обіцяв у Парижі у 2019 році. Тепер ситуація в країні буде набагато складнішою. Одна справа – загальне єднання під час війни, але чи здатний президент Зеленський реально об'єднати націю та політичну еліту і, закотивши рукави, піти у рутину нормалізації мирного життя? Руку на відсікання, що в нього вийде, я не дав би.
Ще до конфлікту в країні з'явилися серйозні проблеми зі свободою слова та функціонуванням юридичних інституцій. Не менш як вісім ЗМІ, які представляли різні точки зору, були закриті. Пройшло більше року, але юридичних обґрунтувань цих дій досі не представлено. Роботу Конституційного суду було частково паралізовано. Як буде із законністю та порядком після війни? У такій ситуації навіть країни з давніми традиціями демократії багато років налагоджували ситуацію (Італія 1940-50-х).